‫עבר הרבה זמן...‬
‫מי.‬
‫אתה...‬
‫אתה בחיים.‬
‫מתברר.‬
‫למה...‬
‫למה לא אמרת לי?‬
‫הייתי בטוחה ש...‬
‫אל תדאגי.‬
‫בקרוב איעלם שוב.‬
‫חכה!‬
‫חכה...‬
‫קונורי מכירה את קורוזומה?‬
‫כן.‬
‫אבל הם שמרו על עמימות.‬
‫אבל קורוזומה הוא...‬
‫המנהיג של "עכביש גדול".‬
‫כן, אבל...‬
‫למה קונורי מכירה טיפוס כזה?‬
‫הכנופייה שלו תוקפת בחורות!‬
‫לא, אתן חושבות על קורוזומה אחר.‬
‫כלומר...‬
‫האמת היא ש...‬
‫קורוקו, תעזרי לי להסביר.‬
‫היקום פועל בדרכים מסתוריות.‬
‫אני מעדיפה להיות צופה מן הצד הפעם.‬
‫אני מתה מסקרנות!‬
‫אלך לשאול את קונורי בעצמה!‬
‫האמת היא ש...‬
‫קונורי לא באה לסניף כבר כמה ימים.‬
‫באמת?‬
‫והיא לא עונה לטלפון,‬
‫למרות שהחקירה של תקיפות האספרים‬ ‫עדיין לא הסתיימה.‬
‫כן, זו הבעיה האמיתית.‬
‫אבל קיטורים לא יעזרו לנו.‬
‫אנחנו צריכות ללכת.‬
‫ללכת? לאן?‬
‫אני באה!‬
‫מי אתן?‬
‫אנחנו...‬
‫זה הבית של מי קונורי...‬
‫לא?‬
‫אתן חברות של מי?‬
‫מצטערת, היא לא בבית.‬
‫באמת?‬
‫אוף, רציתי לשאול אותה על קורוזומה.‬
‫אין מה לעשות.‬
‫בסדר, נחזור בפעם אחרת.‬
‫תודה.‬
‫חכו!‬
‫איזה חוסר אחריות מצידה.‬
‫היא הדאיגה את כולכן.‬
‫לא...‬
‫אז מה, קורוזומה חזר?‬
‫הייתי בטוחה שהוא לא שרד.‬
‫את מכירה את קורוזומה?‬
‫מה הקשר שלו לקונורי?‬
‫רק רגע, חכו.‬
‫קודם ספרו לי מה אתן יודעות.‬
‫הבנתי.‬
‫הגיוני.‬
‫כן, אז...‬
‫למה קונורי מכירה אותו?‬
‫היא עצרה אותו פעם?‬
‫לא.‬
‫מי הייתה חברה ב"עכביש גדול".‬
‫אני לא מאמינה! לא יכול להיות!‬
‫היא חברה במשמר התלמידים!‬
‫איך יכול להיות ש...‬
‫תופתעו לשמוע, אבל היא הייתה מרדנית בעבר.‬
‫מרדנית?‬
‫אני לא רוצה לחלוק עלייך,‬
‫אבל כידוע לך, קונורי היא אספרית ברמה שלוש.‬
‫הרבה אפשרויות היו פתוחות בפניה.‬
‫למה שהיא תצטרף‬ ‫לכנופיית סקיל-אאוט בלי יכולות?‬
‫אי פעם הרגשתן‬ ‫שהיכולת שלכן לעולם לא תשתפר,‬
‫ושום דבר שתעשו לא יעזור?‬
‫זה מייאש ומדכדך, נכון?‬
‫באותה תקופה...‬
‫מי הרגישה אבודה.‬
‫ואז...‬
‫היא פגשה אנשים שהקסימו אותה.‬
‫- עכביש גדול -‬
‫הם קראו לעצמם סקיל-אאוט,‬
‫אבל הם בסך הכול היו ילדים‬ ‫שבילו עם חברים.‬
‫מן הסתם,‬
‫גם אני דאגתי בהתחלה.‬
‫לא הבנתי מדוע היא מתאמצת כל כך‬
‫להסתיר את היותה אספרית.‬
‫אבל...‬
‫"עכביש גדול מאפשר לך להיות חופשייה,‬ ‫להיות מי שאת."‬
‫זה מה שמי אמרה לי.‬
‫היא מצאה את המקום שלה.‬
‫הרגשת ניכור...‬
‫חיפוש עצמי...‬
‫בעיר האקדמיה,‬ ‫המחלה הזאת מידבקת כמו חצבת.‬
‫ומי נדבקה בה.‬
‫אבל בחצבת אפשר לחלות רק פעם אחת.‬
‫מה?‬
‫מאמי...‬
‫- מי + קורו -‬
‫היי.‬
‫זה...‬
‫אומרים שאת רמה שתיים.‬
‫את לא אמורה להיות...‬ ‫-תן לי להישאר!‬
‫זה המקום היחיד בשבילי.‬
‫בבקשה!‬
‫אספרים מביאים איתם צרות.‬
‫נו, בסדר.‬
‫אבל...‬
‫האם תהיי כאן בעוד שנה, בעוד שנתיים?‬
‫את צריכה להחליט.‬
‫- מי + קורו -‬
‫קורוזומה...‬
‫אני לא מבינה.‬
‫מה קרה, מאמי?‬
‫נדהמתי כששמעתי שקונורי‬ ‫הייתה חברה בסקיל-אאוט.‬
‫אבל למה היא מזניחה את משמר התלמידים?‬
‫יש קשר בין הדברים.‬
‫תביני...‬ ‫-העבר הוא העבר!‬
‫היום היא מסורה למשמר התלמידים.‬
‫היא נחמדה אלינו, ולפעמים היא קשוחה,‬ ‫אבל תמיד אפשר לסמוך עליה.‬
‫זו הבחורה שאני מכירה ואוהבת.‬
‫העבר שלה לא משנה זאת.‬
‫אני לא חושבת שאפשר להפריד בין השניים.‬
‫העבר שלנו הופך אותנו למי שאנחנו.‬
‫וכשהעבר שלנו היה לא קל...‬
‫על אחת כמה וכמה.‬
‫מה?‬
‫לא, כלומר...‬
‫מיסאקה, אני לא חולקת עלייך!‬
‫אוף!‬
‫אני פשוט לא מבינה.‬
‫מה זה? אין כאן אף אחד.‬
‫אתה מופתע?‬
‫אחרי מה שקרה...‬
‫צודק.‬
‫אז קורוזומה...‬
‫הוא מתחזה?‬
‫השתגעת?‬
‫קורוזומה הוא... קורוזומה!‬
‫כן, אבל...‬
‫למה הוא נלחץ כשקראו לו "הביטאני"?‬
‫גם אתה שמת לב?‬
‫כן.‬
‫הוא היה נסער.‬
‫מי?‬
‫מי הפחדן הזה?‬
‫קורוזומה!‬
‫במקום לבזבז זמן ברכילות,‬
‫תמצאו את המתחזה ותכסחו אותו!‬
‫בעיר האקדמיה יש מקום רק לקורוזומה אחד!‬
‫קדימה! מהר!‬ ‫-בואו נזוז!‬
‫הלו?‬
‫זה אני.‬
‫מה? "השבתת יכולות"?‬
‫כן, אנחנו משתמשים בזה כרגע.‬
‫לך תזדיין! גם אנחנו עסוקים!‬
‫זה חשוב יותר מציד אספרים...‬
‫מה אמרת?‬
‫היי...‬
‫מיסאקה עדיין מדוכדכת?‬
‫כן, טוב...‬
‫אנטי-סקיל שלחו הודעה.‬
‫בואו נראה.‬
‫"מטה אנטי-סקיל יפעל‬
‫למיגור כנופיות סקיל-אאוט הצדות אספרים,‬
‫וישלח יחידות לרובע עשר, "הרובע המוזר",‬
‫מחר בשעה עשר בבוקר‬
‫על מנת להשליט סדר."‬
‫- מטה אנטי-סקיל יפעל... -‬
‫מי, שכחת משהו.‬
‫אז כאן את מתחבאת.‬
‫- פרק 16 -‬
‫מיסאקה...‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫יכול להיות ש...‬
‫באת להזהיר את קורוזומה מהפשיטה מחר?‬
‫זה לא מתאים לך.‬
‫את צודקת.‬
‫זה לא מתאים לי.‬
‫אבל...‬
‫האדם שלימד אותי זאת...‬
‫היה קורוזומה.‬
‫בבקשה, אל תלך!‬
‫- הביטאני בידי. בוא לבד -‬
‫אני לא יכול לנטוש את הביטאני.‬
‫אל תלך! זו מלכודת!‬
‫כבר אמרתי לך את זה,‬
‫אבל...‬
‫לא כדאי שתכתבי את השם שלך פה.‬
‫זו דעתי.‬
‫קורוזומה...‬
‫הגעתי מהר ככל שיכולתי, אבל...‬
‫ועכשיו...‬
‫אני כאן.‬
‫כן, אבל..‬
‫זה לא משנה!‬
‫את חברה במשמר התלמידים.‬
‫אסור לך להניח לפושעים להימלט!‬
‫זה...‬
‫את טועה.‬
‫קורוזומה!‬
‫עברו שנתיים.‬
‫לאחר הפיצוץ‬
‫התעוררתי בבית החולים.‬
‫מייד לאחר מכן הועברתי למוסד סגור.‬
‫השתחררתי לפני חצי שנה.‬
‫קורו, אני...‬
‫הנוף הזה...‬
‫לא חשבתי שאזכה לראות אותו שוב.‬
‫וגם אותך.‬
‫חשבתי שעדיף שלא נתראה שוב.‬
‫כי...‬
‫שוב תעזוב אותי ותלך לבד?‬
‫כמו אז?‬
‫אני יצרתי את "עכביש גדול".‬
‫ואני אחסל אותו.‬
‫לא אנטי-סקיל.‬
‫אל תלך!‬
‫תמיד היית כזה.‬
‫עושה מה שבא לך, מחליט בשביל אחרים.‬
‫בגללך אני...‬
‫את לא שונה ממני.‬
‫לכן באת הנה.‬
‫טוב, מספיק. לכי הביתה.‬
‫תראי.‬
‫הילדה הזאת נראית אבודה.‬
‫בסדר.‬
‫תעריכי את החיים שבנית לך.‬
‫גם אני עוזבת.‬
‫אני לא מוכנה לעבור את זה שוב.‬
‫מי, תחשבי בהיגיון.‬
‫מה שהיה בינינו נשאר בעבר.‬
‫לא אכפת לי שעבר זמן!‬
‫אומנם בניתי לי חיים חדשים,‬ ‫אבל הרגשות שלי לא השתנו!‬
‫היי, קורוקו?‬
‫את חושבת ש...‬
‫יש רגשות שלעולם לא משתנים,‬
‫ללא קשר לזמן או לנסיבות?‬
‫אני מאמינה שרגש כזה נקרא אהבה.‬
‫כן.‬
‫וקשרי האהבה הולכים ומתהדקים,‬
‫וממלאים את החיים באור.‬
‫מתהדקים?‬
‫אומנם זה רק בחיתולים,‬
‫כי עבר רק זמן קצר,‬
‫אבל גם הקשר שלנו הולך ומתהדק, מאמי.‬
‫אני מבינה.‬
‫והקשר הזה‬
‫ימשיך להתהדק, נכון?‬
‫היי, קורוקו.‬
‫אני צריכה ממך טובה.‬
‫נתחיל כעת בפשיטה‬
‫על רובע עשר, "הרובע המוזר".‬
‫לטנקים!‬
‫שתיכן...‬
‫למה אתן...‬
‫חכי! זה...‬
‫עכשיו את נראית כמו שצריך!‬
‫הסרט...‬
‫איך...‬
‫קונורי.‬
‫את נראית מרשימה.‬
‫אני רואה שהתחלתם לעבוד על הבוקר.‬
‫באתי לסיים את זה.‬
‫זה הוא!‬
‫מנוול!‬
‫אתם כנראה כבר יודעים...‬
‫אבל אני די קשוח.‬
‫אתה קשוח, זה נכון.‬
‫אבל...‬
‫גם האספרים קשוחים!‬
‫אנחנו חמושים ורבים ממך! לא תנצח!‬
‫חכו!‬
‫מי?‬
‫את די מרשימה, מה?‬
‫קונורי?‬
‫כן, הביטאני.‬
‫הפכת לאפס מאופס.‬
‫אתה מתחבא מאחורי אחרים‬
‫ומשתמש בנשק...‬
‫תשתקי!‬
‫מה את יודעת בכלל?‬ ‫בגדת בנו והצטרפת למשמר התלמידים!‬
‫נלמד אותם לא להתעסק איתנו!‬
‫הפעם...‬
‫מה דעתכם על קרב פנים אל פנים?‬
‫עדיין יש לנו...‬
‫אתה מתכוון...‬
‫לזה, במקרה?‬
‫לא באמת חשבת שניפול‬ ‫באותה מלכודת פעמיים, נכון?‬
‫תחסלו אותם!‬
‫אבל זאת ריילגאן מטוקיוודאי!‬
‫ריילגאן?‬ ‫-מה נעשה?‬
‫צריך ל...‬
‫תתפסו אותם!‬
‫אמרתי לכם לחסל אותם!‬
‫אל תתערבו.‬
‫תנו למבוגרים לטפל בזה.‬
‫זוז כבר!‬
‫בחייכם, תתאמצו קצת.‬
‫לא כיף להילחם ככה.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫ואת אקדח ההלם.‬
‫איך...‬
‫אז זה הכוח שלך.‬
‫מדהים.‬
‫נכון?‬
‫כדאי שאמהר ואדביק את הקצב!‬
‫מה עכשיו?‬
‫נראה לכם שניצחתם?‬
‫תראו את זה!‬
‫דינמיט!‬
‫מאיזו מאה הגעת?‬
‫אל תתקרבו, אחרת...‬
‫בום!‬
‫מה?‬
‫מה תעשה עכשיו? אתה מפחד?‬
‫אוף, אתה מעצבן.‬
‫אל תתקרב! שנינו נתפוצץ!‬
‫הביטאני.‬
‫היינו חברים פעם, נכון?‬
‫אמרתי לך לא להתקרב!‬
‫עשינו שטויות יחד.‬
‫מה קרה?‬
‫אל... אל תתקרב...‬
‫מה קרה?‬
‫הביטאני.‬
‫אני...‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫לא הייתה לי ברירה!‬
‫לא היה לנו שום מקום אחר.‬
‫הייתי חייב לתפוס את מקומך, קורוזומה,‬
‫אחרת כנופיית "עכביש גדול" הייתה מתפרקת!‬
‫ועכשיו...‬
‫אנחנו כבר לא זקוקים לך!‬
‫תמות!‬
‫הביטאני...‬
‫"המקום" שלך...‬
‫הוא המקום שבו אתה יכול להיות עצמך.‬
‫זה נגמר.‬
‫הנה.‬
‫מי.‬
‫ווטרו קורוזומה.‬
‫אני עוצרת אותך בחשד לפשעים אלימים.‬
‫זה מתאים לך.‬
‫אבל...‬
‫מעיל העור לא קצת צמוד לך בחזה?‬
‫כן, כי אני שותה משקה מיוחד כל יום.‬
‫אם זה לא מוסשינו, זה לא חלב!‬
‫למה הוא שוב מדבר על החזה שלה?‬
‫מוזר, אבל זה לא נשמע סוטה.‬
‫תודה.‬
‫אני אסירת תודה.‬
‫באמת נהדר פה למעלה.‬
‫כן, מאמי.‬
‫לכן עלית לכאן?‬
‫תראי.‬
‫מי מצייר היום לבבות?‬
‫"מי וקורו"?‬
‫אלה חתולים?‬
‫מתברר שאפילו במקום כזה אפשר למצוא אהבה.‬
‫בעיר האקדמיה...‬
‫לעולם לא אשכח‬
‫את כל הדברים שלימדת אותי,‬
‫את העונג שבנשיות...‬
‫מה הקטע של הדיבור הסוטה הזה?‬
‫זה העונש שלך!‬